"O lume fără sfoară înseamnă haos" Rudolf Smuntz
Ține mai sus de capătul tău. Nu-l ții cum trebuie.
- Ba da. - Ba nu.
N-ai tu grija mea.
- Costumul ăsta al tău nu e cenușiu? - Nu.
Mie așa mi se pare. Poliester, amestec, gri.
Puteai să-ți iei și tu un costum negru, pentru înmormântarea tatei.
- E negru. - E sunt sigur că e gri.
- E negru! - E gri!
Bine, e negru!
E cel mai cenușiu negru pe care l-am văzut vreodată.
N-are importanță ce culoare e!
Îmi pare rău, tată!
- Repede! Scoateți-l de acolo! - Aproape că a ajuns în golf, de acum.
Asta e.
VÂNĂTOAREA DE ȘOARECI
"Vă las moștenire nu doar o fabrică-model,"
"ci și ceva, infinit, mai valoros:"
"însuși viitorul sforii."
"Las cu limbă de moarte"
"ca fiii mei să conducă "Sfoară Smuntz" împreună."
Să înfigem în față pancarta cu "De vânzare", și să vedem cât putem obține.
Ernie, trebuie s-o conducem împreună, nu s-o vindem!
Oricum ar fi, muzeul ăsta nu face doi bani, nu-i așa, Lars?
Există lucruri mai importante decât banii, Ernie.
De ce oare cei care spun asta sunt întotdeauna niște sărăntoci?
Vă rog...
"Vă mai las, de asemenea, lucrurile mele personale,"
"printre care oul meu de ceramică..."
"...jumătate de cutie de trabucuri cubaneze..."
Și, da, da...
"...colecția mea de linguri."
Dumnezeule, ce comoară! Ce moștenire fabuloasă!
Linguri! Atât de multe linguri, atât de puțin timp!
Și, desigur, ceva ce n-ar trebui să lipsească din niciun cămin:
Oul de ceramică.
Pot să păstrez eu oul? Îmi dai voie?
- Nu. Vreau să fie al tău. - Bine, îl iau!
Dacă găsești vreo proprietate imobiliară, să-mi dai de știre.
Se pare că mai este și o casă.
- O casă? - Da. Strada Nortondale numărul 5120.
Tatăl vostru a intrat în posesia ei acum foarte mulți ani în urmă,
ca plată a unei datorii.
Nu a locuit niciodată acolo. Dar e ceva interesant aici.
Se pare că proprietarul ei fusese găsit încuiat într-un cufăr, în pod...
O clipă! Valorează ceva?
A împrumutat 50.000 de dolari în contul ei, ca să plătească lucrătorii.
- Adevărat? - Și cât valorează azi?
50.000 de dolari.
Minunat! O casă fără valoare și o vechitură de fabrică de sfoară.
Măcar ziua nu a fost o pierdere totală.
Mersi pentru cuiele astea de sicriu, tată.
Stai, Ernie! Nu poți pleca! Trebuie să trecem în revistă toate hârtiile!
Pe mine va trebui să mă scuzați.
Mă întâlnesc cu primarul.
Domnule primar! Domnule primar, aici!
Credeți că recentul bypass coronarian vă va afecta campania electorală?
Leslie, am venit aici doar ca să mănânc.
Domnule primar! Doamnă primar!
Bine ați venit la "Chez Ernie"!
Ce onoare să vă am oaspeți în umilul meu bistro!
Urmați-mă. Le-ați adus și pe micuțe. Mititelele hoațe de biciclete.
Bună ziua! Cea mai bună masă.
- Ați mai slăbit? - Ernie...
Eu așa cred. Îmi păreți mai suplu.
Sunt încântat de frumusețea dumneavoastră.
- Înțelegeți ce vreau să spun? - Monsieur Ernie...
Scuzați-mă. La revedere, copii!
Aerul nu e chiar atât de rarefiat pe culmi.
Trebuia să mă aștept de la bătrân să moară tocmai când am ajuns în vârf.
Nu uitați! Amănuntele sunt esențiale!
Prezentarea e totul.
Nu, nu, nu! Pe acestea trebuie să le servesc eu însumi.
Rață cu portocale, cu sos tot de măcănitoare.
Iar pentru primar, specialitatea casei,
rulada de homar "a la Ernest" sau "a la bibliotheque".
Poftă bună!
- Bună ziua! - Chef Ernie, cum e să îl servești
pe primar în ajunul realegerii sale?
- Leslie... Pot să-ți spun Leslie? - Desigur.
Crocant! Ador migdalele!
Leslie, bucătăria e o amantă nestatornică.
Uite!
Un gândac de bucătărie!
E doar o jumătate de gândac.
Tati, i-ai mâncat capul!
Dragule, te simți bine?
Nu din nou!
"Sfoară Smuntz" e o relicvă a istoriei.
Sfoara nu se mai face răsucind două fire.
Acum se face dintr-un singur fir, nerăsucit, cu nailon.
- Dar aceea nu e sfoară! E șnur. - Exact.
Sfoara e de domeniul trecutului. Șnurul dintr-un singur fir e prezentul.
Zeppco International e interesată de această fabrică de ani întregi.
Dar tatăl dumneavoastră a refuzat să vândă.
Sperăm că dumneavoastră sunteți mai deștepți.
Zeppco dorește să vă cumpere
și să aducă acest muzeu în secolul 21.
Desigur, v-am putea păstra în calitate de consultant în domeniul sforii,
cu un salariu uriaș și o pensie babană.
Așadar...
Ce spuneți?
- Fiii mei... - Ernie!
- Da, imediat.
Vreau să vă dau ceva.
Bunul meu cel mai de preț.
E un capăt de sfoară.
Nu e orice sfoară. E sfoara prin excelență.
Am găsit-o în prima mea zi în America.
- Ce-i cu sfoara aia? - Am ținut-o în buzunar 60 de ani.
Vreau ca voi doi să o împărțiți.
Poate că o să vă apropie.
- Nu v-ați prea vorbit în ultima vreme. - Da.
- Ce faci? - O rup în două.
- Nu! - Nu?
Vreau s-o stăpâniți în comun, pentru totdeauna.
Sigur, tată.
Poftim. Să stea la tine, în primii 50 de ani. După aia, o iau eu.
- Sigur. - Mărește-i debitul la morfină.
Te-am auzit!
Promiteți-mi că nu veți vinde niciodată...
"Sfoară Smuntz"...
vreunuia dintre marile concerne.
Țineți fabrica pentru voi.
Între frați, în familie.
- Promiteți-mi! - Îți promit, tată.
- Promit! - Ce spuneați?
Va trebui să vă refuz.
Poftim?!
"O lume fără sfoară înseamnă haos"!
Pentru prima dată, numele Smuntz valora ceva!
Nu!
Îți plăcea sfoara!
Pe vremuri, când mă întâlneam cu fiul unui magnat al sforii!
Nu acum, când sunt măritată cu jumătate de proprietar
al unei găuri negre fără valoare!
Credeam că ai să fii fericită! Azi m-am ținut tare!
Am idei noi pentru fabrică, April!
Am planuri mari!
Nu vezi, Lars? Asta e tot ce ai avut vreodată: planuri!
Dar viața trece pe lângă mine! Am nevoie de mai mult!
Nu e aer în clasa de mijloc, Lars. Nu pot să respir aici.
Te rog, April, nu pleca!
Eu nu plec nicăieri.
În câteva clipe, bucuria sărbătorii a fost distrusă
și, pentru mulți, lumea s-a schimbat.
Primarul McKrinkle a murit azi, la ora 16:30,
la spitalul "Our Lady of Sorrows".
Cauza morții a fost criza de inimă
datorată recentului dezastru culinar.
Odinioară cel mai frecventat restaurant de pe chei,
"Chez Ernie" va fi demolat.
Scuzați-mă, am comandat un sandviș cu brânză, dar fără capere.
Scuzați-mă.
Personajul negativ al acestei tragedii este Ernie Smuntz...
Știi ce e asta? Îți spun eu.
- S-au grăbit să mă acuze. - Fără capere!
Fără capere? Păi, e doar brânză perpelită. Ce rost are?
De ce nu mănâncă din troacă?
Care dintre voi, oi fără papile gustative, a trimis sandvișul înapoi?
Bună, Ernie!
Lars?
Când sunt în bucătărie, gătesc.
Nu pot să controlez tot ce se petrece acolo.
Nu e corect că au dat vina pe tine.
- Tu nu ai greșit cu nimic. - Da, dar societatea
are mereu nevoie de un țap ispășitor. La fel s-a întâmplat și cu Galileo.
Adevărat? De necrezut!
Tot cu gândacii?
Nu! În restaurantul ăla am băgat tot ce am avut.
Era casa mea și mijlocul meu de trai.
Și mi-a fost luat totul, într-o clipă fatală.
Dacă am putea să vindem fabrica!
Te-aș lua să stai la mine, dar April m-a dat afară.
- Groaznic! - Nu-ți face griji pentru mine, Ernie.
E doar ceva temporar. Așa era April și în liceu.
- O să revină la sentimente mai bune. - Uită-te la ăsta.
Să dormi pe stradă! Jalnic!
Dacă aș avea o casă, aș dormi în ea!
Ernie, mai știi cât de apropiați eram în copilărie?
Nu.
Crăciun fericit!
Și eu am fost în vârf!
Dar, de acolo, există o singură direcție: În jos!
Ernie!
Era un sfert de dolar!
25 de cenți? Gândești la scară mică, Lars.
Privește imaginea de ansamblu. N-ai casă, n-ai soție, n-ai bani.
Și nu ai niciun talent. Cum poți să ignori asta?
Ernie, e Crăciunul!
Decât să ne gândim la ce nu avem, să fim recunoscători pentru ce avem.
BUN VENIT ACASĂ
Ce magherniță!
Nu pot să cred că tata n-a pomenit niciodată de casa asta!
E imensă.
Exact genul de casă pe care m-aș fi așteptat s-o aibă.
E exact ca el. Rece și înfiorătoare!
- Ai simțit asta? - Ce?
M-a trecut un fior. N-ar trebui să vorbești așa despre tata.
Serios? Ce a făcut pentru mine?
Mulțumesc pentru nimic, sforar bătrân și nebun!
Nu a vorbit serios, tată.
Ernie!
Un singur pat... Să dăm cu banul.
Cap.
Ernie!
- Dormi? - Dormeam.
Cum poți să dormi, cu zgomotul ăsta?
- Ce? Nu aud nimic. - Ăsta.
Ascultă! L-ai auzit? Vine de sus.
Bile de naftalină!
Ernie?
Oprește-te!
Uită-te acolo! E doar o jucărie.
Taci!
De acolo vine!
Unu, doi... trei!
- E doar un șoarece. - Ce e?
E doar un șoarece! Lasă-l.
Sunt niște afișe aici.
Nu te mișca!
Sunt planurile casei!
Stai puțin... Uită-te la dată. 1876!
O casă centenară ar putea valora ceva.
Ăsta trebuie să fie arhitectul.
Charles... Lyle... LaRue.
- Charles Lyle LaRue. - Charles Lyle LaRue?!
Charles Lyle LaRue...
Charles Lyle LaRue!
Sunt în casa LaRue care nu putea fi găsită!
- E îndrăzneț, dar subtil. - Clasic, dar non-tradițional.
LaRue-ul lipsă... Proiectul despre care se zvonea că l-ar fi terminat,
chiar înainte de a fi internat, nu mai este doar un zvon.
Înainte de a fi internat?
Mă bucur că a terminat casa
înainte de a fi luat pe sus la balamuc.
Și cât credeți că ar valora un astfel de edificiu magnific?
Restaurat după toate regulile, desigur.
Casa Parma Charnel, s-a vândut cu șase.
Dar asta a fost acum zece ani și nu avea stucatura asta superbă.
Înțeleg. Nu mă satur niciodată de stucaturi.
Ai auzit? 600.000!
Alexander Falko!
Domnilor, felicitări!
Felicitări pentru descoperirea dumneavoastră!
Sunt un mare admirator al lui LaRue.
Pahar cu apă de ploaie!
Domnul Falko e cel mai mare colecționar de case "LaRue" din lume.
Ca și cum ai colecționa timbre, numai că ceva mai mari, nu?
Am să trec la subiect... LaRue. Am cărțile lui. Am scrisorile lui.
Vedeți pantofii ăștia?
Sunt ai lui?
Nu, dar sunt sigur că i-ar fi plăcut la nebunie.
Gustare vegetariană!
Dețin 42 de case "LaRue". 42! Și vreau să am 43.
Spuneți-mi cum voi face asta.
Voi doi... ajutați-mă. Cum se va întâmpla asta?
Mă bucur că ați întrebat.
Casa Parma Charnel s-a vândut cu șase,
dar asta a fost acum zece ani și nu avea stucaturile astea.
Pe piața actuală, o asemenea descoperire face de două ori mai mult.
- E un cunoscător "LaRue". - Mă declar vinovat.
Domnilor, vă voi face o ofertă.
Nu aș putea fi atât de grosolan, încât să vă las să faceți asta.
Dar veți fi bine-venit la licitație!
- Licitație? - Da, licitație.
Ar fi cumplit de necinstit din partea noastră
să-i lipsim pe ceilalți de șansa de a licita pentru LaRue-ul găsit.
Aș putea discuta o clipă cu fratele meu, vă rog?
- Mulțumesc. - Scuzați-mă.
Ce e asta?
- E prima dată când aud de... - Nu!
- Ce faci?! - Răspund rugăciunilor tale.
Porumbeii ăștia sunt numai buni de jumulit.
Dacă-i adunăm pe toți într-o cameră, să se bată în prețuri,
- scoatem ușor șapte sau opt sute de mii. - Ce deșteaptă mișcare!
- O să pui mâna pe ea... - Nu vorbi cu mine!
Când am putea fixa licitația?
Cred că formalitățile ar putea fi terminate într-o săptămână.
- O săptămână, atunci. - Grozav!
- Sunteți mai deștepți decât păreți. - Vă mulțumim.
Dar să știți că nu am dat niciodată
mai mult de 10 milioane de dolari pe o casă!
Bine, ne vedem atunci.
Vă mulțumim că ați trecut pe aici.
Zece milioane de șervețele de in!
Cinci milioane de baloturi de bumbac din cel mai bun!
40.000 de încălzitoare, cu tăvi rotative pentru farfurii.
Două mii de răsucitoare de sfoară, lucind în lumina adevărată.
Propriul meu lanț de restaurante de cinci stele, pentru cunoscători.
April ar putea avea tot ce și-a dorit vreodată.
Mașini, blănuri, porțelanuri. Adoră porțelanurile.
Îmi voi face un bazin de înot de dimensiuni olimpice
și îl voi umple cu pina colada și cu studente.
Dacă tata ar fi aici, să vadă casa!
A văzut-o. Dar n-a fost destul de deștept ca s-o vândă.
Lars, am trecut de o piatră de hotar. Viitorul ne privește în față.
Nu trebuie decât să punem mâna pe el și să-l legăm fedeleș.
Am găsit, în sfârșit, vizuina prietenului nostru.
Ți-am cumpărat un mic cadou, amice!
Ernie, e doar un șoricel. Chiar trebuie să-l omorâm?
Da. Ascultă-mă pe mine, un singur dăunător te poate nenoroci.
Știu din experiență.
- Sunt sigur că ai dormit bine. - Ca un prunc!
Ai auzit aseară...
Da. Să vedem.
- Unde s-a dus? - Nu știu. Poate că s-a închis singură.
Nu pot să cred!
A închis cursa, a mâncat măslina și a lăsat sâmburele,
doar ca să-și bată joc de noi!
Cred că îl supraestimezi.
Șoarecii nu-și bat joc de oameni.
Sunt lipsiți de simțul umorului sau de ironie.
Nu stă în gaura lui, îmbrăcat în smoching,
sorbind un coniac și chicotind: "Am lăsat sâmburele!"
Capcana s-a închis singură, măslina a zburat, și el a mâncat-o.
Dar acum știe că suntem aici și n-o să se mai apropie de noi.
Nu credem că mai vedem... șoarecele ăla!
Ce faci? Nătărăule!
- Nu! Dă-mi mie aia! - Nu-l lăsa să scape!
Vrei să mă omori?
Șoarecele!
Lasă-mă să văd!
Îl vezi?
Adu-mi cașcavalul olandez.
- Ai grijă! - Nu mă atinge! Declanșezi cursa.
Nu e bine așa.
- Lasă-mă să mă concentrez. - Cu grijă!
Liniștește-te. E doar o bucată de cașcaval.
Poftă bună!
Și cu asta, basta!
Ce faci?
Lars, vino și ajută-mă aici.
Sigur cada asta se potrivește cu restul casei?
E jacuzzi, Lars.
Iar asta nu e doar o casă. E o "LaRue".
Desigur că se potrivește cu restul.
- Luxul e peren. - Cât a costat, Ernie?
La 1.200 de dolari, a fost un chilipir.
1.200 de dolari?!
Ai cheltuit ultimii noștri bani pe o cadă!
O cadă jacuzzi!
Ca să faci bani, trebuie să cheltuiești bani.
Mi-au dat-o și pe domnișoara de carton, ca să mai cumpăr de la ei.
Nu crezi că e prea mult?
Să nu-ți subestimezi niciodată adversarul.
Să spunem că și-a pus la punct un mod de-a goli cursa fără să fie prins.
Dacă închide unul dintre puișorii ăștia,
o reacție în lanț le va închide pe toate. Va intra în panică.
Și, conform legii probabilităților, una dintre ele tot îl va prinde.
Nu-i rău.
Da. Îmi place să-mi folosesc ambele jumătăți ale creierului.
Hai la culcare!
- Ai găsit o soluție? - Taci!
Mă gândesc.
Ernie...
Stai nemișcat! Până aici i-a fost!
- Ce face? - Habar n-am.
Bravo!
La cireșe se duce!
Parcă ziceai că le place cașcavalul.
Nu dimineața. Brânzeturile îi moleșesc. Le trebuie fructe, ca să aibă energie.
Nu!
Uite-l!
- Bagă-l în priză! - Gata!
Jocul s-a sfârșit!
- Cred că merge. - Da.
Am simțit ceva!
Trage!
Dar urât mai miroase șoarecele ăsta!
Așa miros animalele moarte.
Cu asta, l-am învățat minte.
- Ce-i asta? - Punem sechestru pe casă.
Nu ați mai plătit ipoteca.
Stai o clipă! Trebuie să fie o greșeală. Casa asta e plătită.
A fost, dar ați împrumutat bani și ați pus-o garanție.
Dacă nu plătiți cei 1.200 de dolari restanți, intrăm în posesia ei.
- 1.200 de dolari? - Cât timp avem?
O săptămână... de acum cinci zile.
Înseamnă că au mai rămas două zile!
Nu avem acum nici timpul, nici energia pentru astfel de mărunțișuri.
Suntem în toiul unei renovări extensive.
Se pare că ați pornit cu dreptul.
I-ai putea cere șefului tău de la Rimpy's un avans.
I-l restitui după licitație.
Tu nu le poți cere lucrătorilor să mai aștepte salariul câteva săptămâni?
La urma urmei, ești șef.
Dacă nu dădeai toți banii pe cada aia, puteam achita ipoteca.
Nu mai folosește la nimic să te smiorcăi, nu-i așa?
Nu! Fluffy!
Vreau pisicuța mea! Nu!
ECARISAJ
Asta e drăgălașă.
Îi lipsește instinctul ucigaș.
Bună dimineața, domnilor! Eu sunt Maury. Vă pot ajuta cu ceva?
Bună, Maury! Ne trebuie o pisică.
Găsiți una care să vă placă, și o voi castra cu mâna mea.
Ăștia sunt toți pisoiași.
Voiam o pisică mai bătrână. Cu experiență.
E ceva nou. Majoritatea vor din alea mici și drăgălașe.
Experiență în ce domeniu?
- Vânătoarea de șoareci. - Toate pisicile se pricep la asta.
Dar noi avem zeci de șobolani uriași, cât niște luptători de sumo.
Avem nevoie de o felină feroce, de preferat nesănătoasă la minte.
O mâță cu adevărat rea.
O pisică agresivă, greu de iubit.
Aveți așa ceva prin cuștile astea?
Ciudat că tocmai asta vreți. Nu credeam că o să-l mai ia cineva.
Tocmai eram pe cale să-l gazăm din nou.
Din nou?
Cred că și-a petrecut toată viața în cutia aia.
"Catzilla"?
Băieții care fac curat îi spun așa.
Dar puteți să-i spuneți cum vreți.
Cred că "Fluffy" i s-ar potrivi.
Bietul Catzilla...
Vrei și tu o casă, nu-i așa? Vrei să ieși de aici.
Va trebui să omori pentru asta!
Ești o pisică proastă, nu-i așa?
Da, ești. Și urâtă.
- Ticălos mic! - Îl luăm.
I-a simțit mirosul.
Da. Pe el, băiete!
Ușurel!
Aproape că mi-e milă de bietul rozător.
Aproape!
Să nu ne mai gândim la șoarecele ăla,
ci cum vom face rost de 1.200 de dolari.
Nu-ți face griji. Ne vor ajuta lucrătorii.
Adevărul este...
că nu mai avem niciun ban.
S-ar putea să fim nevoiți să întârziem cu următoarea chenzină. Sau cu două.
Pentru că eu și fratele meu să plătim ipoteca pe casă.
E vorba de LaRue-ul care nu se găsea!
100.000 de dolari bani gheață, plătibili în avans,
la semnarea contractului.
- Ernie... - Ce este?
Muncitorii nu au reacționat atât de pozitiv pe cât speram.
Nu?
Ce faci?
- Încapi pe fereastra asta, nu? - Poftim? Cred că da.
Dar, Lars, asta era ultima noastră resursă!
Va trebui să facem rost de bani din altă parte.
CONTRACT DE ACHIZIȚIONARE
Păcat că nimeni nu e interesat să cumpere fabrica.
Da, mare păcat! Dar cine ar fi atât de prost, încât s-o cumpere?
Da...
Dumneavoastră trebuie să fiți Caesar.
Domnule Caesar, mă bucur că ați putut veni atât de repede.
Aveți șoareci?
E bun!
Nortondale numărul 5120.
4 ianuarie, ora 8:00.
Să nu uit să cumpăr pastă de dinți și folie protectoare.
Ne cam grăbim. Voiam să vă avertizez în legătură cu șoarecele ăsta.
Aveți azbest!
Pun pariu că e mai mult în tavan.
N-ar trebui să-mi ia mai mult de o zi sau două ca să-l scot.
Atunci, bine. Noi ne ducem sus!
Bine, atunci... Să mergem sus.
- Mergem sus. - Da.
Bine, atunci.
Ce faceți?
Nu mai ascultă.
Bine... Dumneavoastră sunteți expertul.
Sper că ne puteți scăpa de el, cu orice preț.
Toată săptămâna am încercat să scăpăm de pacostea asta mică.
Problema dumneavoastră e următoarea:
oamenii normali nu sunt...
echipați psihic pentru prinderea șoarecilor.
Trebuie să pătrunzi în mintea lor.
Trebuie să știi ce vor, de ce au nevoie.
Trebuie să gândești ca un șoarece.
Dacă poți face asta, dacă poți gândi că un șoarece,
le poți anticipa mișcările.
Apoi... Adio, șoarece!
Aveți un echipament pe cinste.
Să nu puneți niciodată mâna pe ea!
Ce este?
E Cea Mare.
E insecticid contra muștelor!
Are efect și asupra șoarecilor.
Da? Sper. Fiindcă nu mai putem face față "atacurilor".
Sigur. Așa percepeți voi situația.
Dar, pentru șoarece,
voi sunteți agresorii.
Dacă lucrăm repede, putem face destulă sfoară ca să acoperim comenzile.
Așa te vreau! Încă o ladă, două, și putem păstra casa!
- Noroc! - Stai! Unde te duci?
- Nu stai să mă ajuți? - Am o treabă. Ne vedem mai târziu.
Nu trebuie decât să faci sfoară de 1.200 de dolari. Cât poate să dureze?
Aprinde un chibrit. Le e frică de foc.
Ființă septică!
Lasă excremente în sufragerie.
Ora 9:15. Am găsit dovezi.
"Mus communis". Mascul.
Lung de 10-12 cm.
Ce naiba...
Ce-i asta? O ușoară lipsă de calciu?
Interesant!
Bună ziua! Sunt Ernest Smuntz, de la "Sfoară Smuntz".
Sunteți reprezentantul Zeppco International?
Vinnie? Bună, Vinnie! Mă bucur că pot să-ți spun Vinnie.
Eu și fratele meu ne-am răzgândit în privința generoasei voastre oferte.
Mi-ar plăcea să discutăm despre vânzarea fabricii noastre.
Nu la birou.
Mai bine în piața Ellman, la 12:00, sub ceasul cel mare.
Dumneavoastră trebuie să fiți doamna Lars Smuntz.
Mă tem că acest statut e pe cale de dispariție.
Domnul Lars e acasă? Aș dori să discut despre pregătirile pentru licitație.
Licitație?
Ai grijă, Lars. Să nu răcești.
April!
Se pare că ți-ar prinde bine să fii încălzit puțin.
Ora 13:00. Am activat căutătorul de chițăitori, model 2000.
Sunt aproape de întâlnirea cu prada.
Ecranul cu plasmă pare să aibă o defecțiune.
Vechitura naibii!
Nimic nu funcționează.
Fir-ar să fie!
EKG, puncție, radiografie a toracelui și a pelvisului.
1.200 de dolari...
Stai liniștit, domnule Smuntz. Ați fost lovit de un autobuz.
Mă simt bine. Cât e ceasul?
S-ar putea să aveți o contuzie. Vă vom face niște radiografii.
Nu înțelegi, doctore. Trebuie să plec! Poate mai am o șansă!
V-am salvat pălăria.
- Îmi pare rău. Sunteți rude? - Da, suntem surori.
Trebuie completate niște formulare. E donator de organe?
Nu le lăsa să completeze nimic. Nici măcar nu le cunosc.
Eu sunt Hilde, iar ea e Ingrid.
Suntem manechine pentru păr, din Belgia.
Modele belgiene. Ce exotic!
Ascultă-mă, doctore. Trebuie să găsesc un telefon,
înainte de a rata cea mai importantă tranzacție a vieții mele.
Cred că fratele dumneavoastră are un ușor episod de delir.
Nu sunt fratele lor.
- Eu nu am surori. - Ernie, te simți bine?
Am venit de cum am auzit.
De ce ești îmbrăcat cu un pardesiu roz?
Fiindcă April ne-a dat cei 1.200 de dolari.
A venit și ți-a dat bani, așa, pur și simplu?
Nu crezi că a aflat de licitație?
Nu. I-am spus de licitație abia după ce m-a primit înapoi în casă.
A apărut la fabrică, și-a scos haina și m-a implorat să fac dragoste cu ea.
Am făcut dragoste cum n-am văzut decât în documentarele cu animale.
Nu-mi vine să cred!
O să pot deschide un alt restaurant. Tu te-ai împăcat cu April.
Și vei putea păstra până și fabrica aia fără valoare.
E ciudat că spui că nu are valoare.
Fiindcă e ceva ce ar fi trebuit, probabil, să-ți spun.
Da. Cred că și eu aș avea ceva de mărturisit.
Aia nu-i mașina lui Caesar?
- Dumnezeule! - Caesar, ce s-a întâmplat?
- Vă rog, domnule, nu se simte bine. - Gândește-te. Ai ucis șoarecele?
Ce ai spus? Un cal?
O drăcie! N-am să-l mănânc!
Cum l-ați găsit? Unde era?
Cineva a sunat la 911. Nu a vorbit, dar se auzeau țipete în fundal.
Era închis într-un cufăr, în pod.
Vă sunăm, dacă aflăm ceva.
Ce-i asta?
Lasă-l jos! Ce e ăla?
Mă gâdili!
Nu cred că avem de-a face cu un șoarece ca toți șoarecii.
Bucătăria mea...
Se pare că Caesar a vrut să-și facă un sandviș.
Murături, salată-creață și capere.
A prăjit pâinea numai pe partea cu cașcavalul,
dar nu și pe cealaltă,
ca salata să rămână crocantă.
De unde a știut asta?
Bună!
- Îl vezi? - Da, îl văd.
Lars, m-am înțepenit. Scoate-mă de aici. Nu pot să respir!
- Aduc o lanternă. - Grăbește-te!
- Am găsit, Ernie! - Văd!
Ține-te tare, Ernie. S-a stricat lanterna.
- Gata, Ernie! Am găsit chibriturile. - Grozav!
Lars, simți un miros?
Miroase a gaz.
În lac...
Ce-ai de gând să faci?
Am să omor creatura aia diabolică!
- Lasă, Ernie. Nu! - Înapoi, Lars!
Sunt un om cu o misiune.
Așa se întâmplă accidentele. Lasă-l, Ernie!
- Lasă pușca jos. - Îi zbor căpățâna aia pufoasă.
Și o să-i împrăștii creierii ăia care pun la cale numai blestemății!
Nu! O să faci o gaură în zid!
O să merite!
Gândește-te la licitație! Pentru Dumnezeu!
Gândește-te la bani, Ernie! Banii! Dacă ai găuri în pereți, o să scadă prețul.
- Banii? - Da, banii. Biștarii.
- Uite-l! - Trage!
- Da! - Ai nimerit pianul!
Ai tras în pian! Uite...
Ești nebun? Ciuruiești toată casa!
Singurul lucru pe care nu l-ai nimerit e șoarecele!
Mai lasă-i și pe alții să tragă!
Te descurci de minune.
L-ai nimerit!
Pe el!
Ne vedem în iad, șoarece!
Trage!
Doamne, urăsc șoarecele ăla!
După semnalul sonor, zi ce ai de zis.
Domnule Smuntz, sunt Vinnie, de la Zeppco.
V-am așteptat mai mult de o oră, dar nu ați apărut.
Nu ne place cum vă purtați cu noi,
mai ales după ce fratele dumneavoastră a refuzat generoasa noastră ofertă.
Considerați că ne-am retras propunerea.
- Să fiu trădat de propriul meu frate! - Trădat?
Nu-mi vorbi tu de trădare! Trebuia să-mi spui de oferta aia!
- Jumătate din fabrică e a mea. - Și jumătate e a mea!
Inclusiv jumătatea pe care ai încercat să o vinzi!
Și aș fi vândut-o, dacă n-ar fi dat autobuzul ăla idiot peste mine!
Autobuz?! Nu-ți distrugi numai ție viața, ci și altora!
Eu? Eu sunt de vină pentru asta?
Uite! Ai făcut un crater în podea!
Îmi amintesc foarte bine cum cineva striga: "Trage!"
Da, dar până acum, nu m-ai ascultat niciodată!
- Și știi de ce? - De ce?
Fiindcă n-am niciun pic de respect pentru tine!
Ți-ai petrecut toată viața în fabrica aia idioată!
E tragic!
Crezi că eu n-aș fi vrut să fac altceva cu viața mea?
Crezi că eu n-am avut ambiții?
- Tu adori sfoara! - Ba nu!
Aș fi jurat că da!
Tu și tata erați mereu nas în nas, pipăind diverse bucăți de sfoară.
Orice aș fi făcut, eu nici nu existam pentru voi!
I-am pregătit miel după rețeta mea specială, când a împlinit 78 de ani.
- Nu... - Da! Îți amintești.
Ce am mai trudit la felul ăla, până a ieșit totul perfect!
Dar l-ai auzit spunând: "Mulțumesc, Ernie. A fost delicios"? Nu.
A observat numai sfoara cu care îl legasem.
Era nebun!
Dar eu tot îmi doream să mă aprobe.
Nu am plecat, Lars. Am fost lăsat pe dinafară.
Și acum faci același lucru! Dai vina pe toți, numai pe tine nu!
Crezi că ești mare și tare?
Nu știi să... gătești!
- Te urăsc! - Și eu te urăsc pe tine!
- Nu atât cât te urăsc eu pe tine! - Da?
Eu te urăsc dublu!
O să-ți arăt eu!
Hai, aruncă!
L-ai omorât!
N-am știut că e acolo!
De câte belele eram scutiți, dacă aruncam cu fructe în el de la început!
Uite, respiră încă!
Omoară-l! Găsește ceva!
Pocnește-l! Ce mai aștepți?
- Nu pot să-l lovesc cu lopata. - De ce nu?
Uită-te la el. Îmi inspiră milă.
Milă? E Hitler cu coadă!
Apocalipsa cu mustăți! Nici Nostradamus nu l-a prevăzut!
- Și e o ființă vie. - Nu pentru mult timp. Dă-mi mie aia!
Nu pot!
Doamne!
Uite cum zace acolo!
Nu e cinstit să fac așa ceva!
Trebuie să facem ceva repede! Cred că își revine!
Am uitat să fac găuri în cutie.
Hasta la vista, ticălos șobolănos!
Vino, avem treabă.
Mai sunt două zile până ne intrăm în drepturi!
Ai naibii americani!
Mereu încearcă să ne ducă.
TIMBRAT INSUFICIENT A SE ÎNAPOIA EXPEDITORULUI
Perfect! E descoperirea arhitecturală a deceniului.
- Mergem? - Da.
Nu a fost ușor, dar am reușit, în sfârșit.
Ernie, vreau să-ți dau ceva.
Bucățica de sfoară cu noroc a tatei...
- Mă bucur că ai păstrat-o. - El a vrut să fie a amândurora.
Nu știu de ce, dar...
Cred că, dacă ar fi fost aici, acum,
ar fi fost mândru de tine.
Ar fi fost mândru de amândoi.
Bună, doamnelor! Ce minunăție! Bine ați venit!
Lars, îți amintești de Ingrid și de Hilda?
Bună!
Doamnelor, părul dumneavoastră arată absolut biblic.
Mulțumim!
Vă rog să mă scuzați, mă duc să arunc un ochi la clătite.
Să curgă șampania în valuri!
Cu cât beau mai mult, cu atât vor licita mai mult.
Ați pregătit un festin pe cinste!
Vă mulțumesc, domnule Falko.
Știi... Ar fi foarte, foarte nenimerit
dacă, după ce ați pregătit cu atâta grijă licitația, nu ar licita nimeni.
Asta ne-ar cam strica seara.
Dar nu cred că există pericolul să se întâmple așa ceva.
Știu și eu, sunt mulți europeni decăzuți acolo, devorând creveți.
Să-ți spun ceva:
dacă anulezi licitația acum,
îți scriu un cec pentru...
10 milioane.
Oricât de nebunesc de generoasă ar fi oferta, va trebui să refuz.
Dar apreciez grija dumneavoastră plină de considerare.
Distracție plăcută!
Te interesează mosoarele?
Sigur! Tatăl meu...
Adică eu și fratele meu avem o fabrică de sfoară.
Adevărat?
Mi-ar plăcea să o vizitez, într-o zi.
Adevărat?
Bună, April! Ce surpriză! Ai trecut pe aici fără niciun motiv, nu?
O soție are nevoie de un motiv? Ai oaspeți?
- Vrei să spui "fosta soție"? - Încă nu.
- Hakuna matata. - Clătitele sunt sublime!
- Stafidele sunt ceva inedit. - Bune, nu-i așa?
Stafide?
Doamnelor și domnilor, vă rog să luați loc.
Ne pregătim să începem licitația.
Nu știu dacă să vă felicit sau să vă urez noroc.
- Urați-ne noroc. - Bună seara, April!
- Bună! - Mă bucur să te revăd.
Nu știam că îl cunoști pe avocatul nostru.
E doar un fel de-a spune.
Vă mulțumesc că ați ținut să fiți prezenți la această ocazie deosebită.
Licitația are un singur obiect:
casa LaRue care rămăsese nedescoperită.
Înainte de a începe, aș dori să vi-l prezint
pe norocosul proprietar al acestei minuni arhitecturale:
Domnul Ernest Smuntz.
Vă mulțumesc tuturor că ați venit.
Când tatăl meu a lăsat această casă extraordinară
fratelui meu Lars...
Și mie...
Nu știam ce surprize ne așteaptă sau...
ce se va întâmpla.
Când Quincy Thorpe, de la...
Societatea Istorică, ne-a dezvăluit valoarea sa,
ne-ați fi putut... pocni
și cu un fulg.
Nu am știut ce ne-a lovit.
Renovarea a fost extenuantă, dar, în final, a meritat.
Casa era într-o stare jalnică.
Nimic însă care să nu poată fi dres cu câteva cuie...
Și obișnuita unsoare.
Sunt sigur că oamenii sunt nerăbdători să treacă la licitație.
Poftim?
- La licitație. - Bine. Vă mulțumesc.
Mulțumesc, domnule Smuntz.
Orice s-ar întâmpla, nu te opri.
Înălțată în 1876, ultima casă LaRue are cinci dormitoare, sală de recepții...
- L-ai văzut? - Da!
Mi-am închipuit eu.
- A mâncat sfoara. - Ce?!
Bucata norocoasă de sfoară a tatei.
Ticălosul a mâncat-o!
- De ce nu mi-ai spus că l-ai văzut? - Nu l-am văzut, dar am găsit asta.
- Ți-am spus că trebuia să-l cântărești! - Îmi pare rău.
- Ai văzut unde s-a dus? - Nu, dar nu poate fi departe.
Să începem licitația de la un milion de dolari?
Știm cu toții că obiectul licitației este nou găsita casă LaRue.
Începem licitația de la 500.000 de la dolari?
Foarte bine. Am 500.000 de la domnul din Japonia.
- Dă cineva un milion? Aud un milion? - Un milion!
- Unu și jumătate! - Am 1,5 milioane dolari.
Dă cineva două?
Uite-l!
Doamnelor și domnilor, aș dori să vă reamintesc
că toate covoarele și tapițeriile au fost lucrate manual
în valea Honess, Turcia.
Putem trece de 1,5 milioane? Dă cineva două?
Dă cineva două milioane, doamnelor și domnilor?
- Două milioane! - Am două milioane de dolari.
Două milioane! Oferă cineva mai mult?
Putem trece de două milioane?
Doresc să vă atrag atenția asupra detaliilor Lincrusia
ale aramei poleite cu aur și argint...
Oferă cineva mai mult de două milioane? Dă cineva trei milioane?
Am trei milioane de la doamna din New York.
- Ce faci? - Nimic.
Scoate mâna de acolo imediat!
O clipă!
Da! Da! Da!
Patru milioane!
Patru milioane, de la domnul din Japonia.
L-am prins!
Șeicul oferă cinci milioane. Vă mulțumesc, domnule.
Am cinci milioane.
Oferă cineva mai mult? Doamnelor și domnilor, cinci milioane.
Oferă cineva mai mult? E vorba de nou găsita casă LaRue!
Am pus mâna pe tine, micuțule prieten!
Stai așa! Îl scot eu.
Cinci milioane pentru pierduta LaRue.
- Ai pus mâna pe el? - Nu sunt sigur.
Dă cineva șase milioane?
- Șase milioane! - Mulțumesc, domnule.
- Am șase milioane de dolari. - Hilde! Mosorul scoate fum!
Oferă cineva mai mult?
Șase milioane.
Licitația a ajuns la șase milioane de dolari.
- Șapte milioane! - Șapte milioane. Mulțumesc, domnule!
Să nu se atingă de pereți! Casa e neprețuită! Continuă!
Dă cineva 7,5 milioane?
Am opt milioane!
Opt milioane, o dată, opt milioane, de două ori...
Opt milioane?! Trebuia să iei cecul ăla!
Taci, intriganto...
- Zece milioane! - Zece milioane de dolari!
11 milioane, de la domnul din Japonia.
12... 13... 14... 15...
- 16 milioane de la Ernie Smuntz! - Nu!
- 17 milioane! - 17 milioane. Mulțumesc, domnule!
Am 17 milioane. Oferă cineva mai mult?
Bună idee!
Când îți spun, deschizi robinetul la maximum. Apa o să-l scoată.
Acum!
- 18 milioane! - 18 milioane, de la doamna din New York.
Nu ai tu banii ăștia.
- Ernie... - Nu acum!
- 20 de milioane! - Mulțumesc, domnule Falko. Dă cineva 21?
21 milioane, de la domnul din Japonia.
- Oferă cineva mai mult? - 22 de milioane. E ultima mea ofertă.
22 de milioane, o dată...
25 de milioane!
Vă mulțumesc, domnule. 25 de milioane.
Licitația a ajuns la 25 de milioane. Oferă cineva mai mult?
25 de milioane, o dată...
25 de milioane, de două ori...
Nu plecați!
Apa a fost doar...
pentru a demonstra cât de trainică e, de fapt...
o casă LaRue.
Ce ziceți de asta?
Acum știți că această casă va dura la nesfârșit!
- Sfoara norocoasă a tatei! - Cred că i-am venit de hac.
Cred că da.
Ce-a fost asta?
Lars... uite!
E sfoară!
E cașcaval.
Întreaga fabrică a fost reechipată pentru produse pe bază de cașcaval.
Înțeleg.
Aici va fi noua noastră linie de produse fără lactoză.
- Acolo ce e? - Controlul calității.
Poftim. Îndoapă-te.
Nu e bun? Otis, mai pune curry!
Gust-o pe asta.
E mozzarella cu hering. Simți heringul, nu?
Mai am o idee grozavă pentru o ruladă de brie cu caviar
și un Provolone cu unt de arahide și jeleu pentru copii.
Dar, de fapt, voiam să-ți vorbesc despre marketing și extindere.
Ai trebui să fii purtătorul nostru de cuvânt.
Știu pe unii care au folosit un șoarece
pe post de purtător de cuvânt și a mers foarte bine.
Aceasta va fi fabrica de sfoară de cașcaval a viitorului...
"O lume fără sfoară înseamnă haos" Rudolf Smuntz
Subtitrare: DVD Retail
Sincronizare și revizuire: muLineZu